NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Lopettakaa.
Lopettakaa!
Ilmoita minulle heti kun Jabroot on palannut.
Käskystä.
Miten teit sen, Tiuri?
En tiedä.
Miten niin?
Eksytimmekö punaratsastajat sumuun sinun ansiostasi?
En tiedä.
Tiedän, että teit munkeille niin.
En nähnyt sitä, mutta tunsin sen voiman.
Miten ihmeessä?
Hoenko samaa vastausta?
Voin toistella, etten tiedä.
Apotin mukaan se tuli sisältä.
Eviellanin taitojako?
Olet tosiaan ulalla.
Olemmeko perillä?
Täältäkö lähdet pohjoiseen?
Aiot tosiaan viedä sen kirjeen.
Kuningas Favian ilahtuu.
Saatkohan palkkion?
Etkö muuta mieti?
Vastaa.
Varastit hevoseni ja annoit minut isällesi,
jotta löytäisit tien.
Nytkö unohdat sen?
Tie ei mene minnekään. Tuo menee.
Tunnen sen jo. Meistä tulee pysäyttämättömät.
Olet todella...
Vakuuttavako?
Kiistattoman oikeassako?
Häpeämätön.
Eli suostut.
Tämä on väärin.
Ehkä he eivät ansaitse hevosia.
Ehkä he ovat lainsuojattomia.
Mietipä sitä. - Emme voi varastaa.
Olemme ritareita.
Vasta kunnes tuomme Tiurin.
Ristridin käski auttaa häntä.
Isä syytti petturiksi.
Sanoit isääsi valepukiksi.
Enpäs.
Sanoit, että hän on valehtelija.
Sanoin, että hän on hyvä siinä.
Se on ihan eri asia.
Itse asiassa...
Oikeastaan... - Ei se...
Sillä ei ole väliä.
Ettekö tajua?
Ristridin, Fantumar ja muut eivät piittaa meistä.
Jos nappaamme Tiurin, pystymme neuvottelemaan.
Siihen tarvitaan hevosia.
Alianor.
Odottakaa.
Ratsaille!
Menkää kuningattaren turvaksi.
Alianor?
Varovasti.
Veljenne pettyy, jos tavara saapuu viallisena.
Turvallisuutenne vaarantaminen ei ole naurun asia.
Vain te olette minulle vaaraksi.
Näissä metsissä lymyää hämärämiehiä.
Olen metsästänyt täällä koko ikäni.
Isänne on kaikista pahin kohtaamani hämärämies.
Aion esittää kuninkaalle mitä ponnekkaimman vastalauseen.
Hän käyttäytyi töykeästi, ja...
Lopettakaa, olkaa kiltti.
En suuttunut isänne käytöksestä tai aikeista.
Suutuin, etten keksinyt sitä itse.
Mitä teette? - Älkää sievistelkö.
Olemme pelinappuloita,
jotka uhrataan poliittisessa shakissa.
Nyt on vuoroni.
Omanne koittaa pian. - Rouva...
Niinpä ehdotan,
että nautimme tilaisuudesta.
En voi osallistua tähän.
Liittykää seuraani.
Olen kehno uimari.
Jos joudutte pulaan,
pelastan teidät.
Höpötyksenne pitää teidät pinnalla.
Kastuiko tukkanne?
Kyllä.
Shamaanin vaimolla oli siis lapsi.
Se lapsiko on nyt kadoksissa?
Kyllä, herrani.
Löydät heidät, Jabroot.
Palautat heidät hautoihinsa.
Oletteko varma?
Sota on ohi.
Ehkä teurastuskin saisi nyt päättyä.
Jokainen taisteluni,
jokainen riistämäni henki.
Tein kaiken rauhan nimissä.
Silti maailma kärsii yhä.
Kun verikuu nousee,
kärsimys loppuu.
Minun, sinun, kaikkien.
Lähetä metsästäjiä.
Kolua maaseutu shamaanin vaimon ja pojan varalta.
Mikään ei saa tulla tiellemme.
Meitä onnisti.
Laiva purjehtii Berlaniin asti.
Sieltä pääsee Unauweniin.
Mitä kyyti maksaa?
Unohda se. Anna minun tehdä osani.
Tule.
Ottakaa kukkarot esiin.
Kaikki käy: kulta,
hopea ja jopa kupariraha.
Tyhjätasku ei pääse laivaan!
Päivää, kapteeni.
Onpa soma alus.
Viis kehuista ja rahat esiin.
Ottaisitko mieluummin palkkion, jonka prinssi Viridian antaa,
jos kuljetat tämän tervetuliaislahjan?
Tytöllä ei ole rahaa. Heittäkää pellolle tuon kera.
Et taida kiinnostua tästä.
Mistä tiedän, ettei hän murhaa meitä?
Eviellanilainen.
Suuria sanoja huijarilta.
Neiti matkustajien tiloihin ja koni spyykattiin.
Menet sen mukaan.
Hän ei nuku karsinassa.
Sitten hän ei tule.
En välitä missä nukun. Tule.
Varovasti, neiti.
Varo itse.
Palauta se, kun olet valmis. - Mikä?
Sormukseni.
En tiedä, mistä puhut.
Kas vain.
Tiuri aikuistuu.
Karja ruumaan!
Tulen myöhemmin.
Kätken kukkaroni.
Tämä saa luvan kelvata sinullekin.
En pelkää.
Hyvä sitten.
Osaan taikoa.
Sitä on liikkeellä.
Milou?
Luojan kiitos.
Siinähän sinä.
Anteeksi häiriö.
Osaan taikoa, vai mitä?
Saan koko laivan katoamaan.
Tietysti, kulta.
Osaatko taikoa?
Hän osaa.
Hän osaa taikoa.
Menettekö Unauweniin?
Ikävä kyllä.
Mieheni haluaa nähdä Viridianin paluun.
Hän ihailee tätä.
Entä minä?
Tahdon välttää harmit.
Odotatko sellaisia?
Viridianista ei tiedä.
Jos hän tulee rauhassa,
miksei hän lakkauttanut armeijaansa?
Tule, pikku taikuri. Etsitään isäsi.
Milloin voimme varastaa hevoset?
Kun talon väki nukkuu.
Takamukseni jäätyy.
Kerro tarina, Fol.
Kersojako olemme?
Pidät Foldon tarinoista. Ne ovat pelottavia.
Vai mitä? - Ne ovat totta.
Siksi ne pelottavat.
Kaikkein todenperäisin -
on tarina Amariksesta -
ja hänet kironneesta taiasta.
Taikuutta ei ole olemassakaan.
Tulemmeko Eviellanista?
Jos on sellainen, jonka läpi taikuus virtaa,
sitä ei huomaakaan.
Kunnes se on sisällä.
Niin kävi -
Amarikselle.
Hän oli tuskin kahdeksanvuotias.
Hän asui mökissä syvällä metsän siimeksessä.
Äiti rakasti häntä kovasti.
Eräänä päivänä hän oli ulkona hakemassa polttopuita.
Kun hän viimein pääsi kotiin, oli pimeää.
Mökki oli omituisen hiljainen.
Tulisija oli kylmänä.
Pata oli tyhjillään.
Amaris kutsui äitiään.
Äidin ääni vastasi: "Olen kellarissa."
Sepä omituista.
Kellari oli pimeä ja kylmä,
ja he välttelivät sitä.
Äiti huikkasi: "Löysin jotain."
"Tule katsomaan."
Amaris sytytti pienen kynttilän -
ja avasi kellarin oven.
Hän meni alas.
Pieni kynttilä valaisi hädin tuskin kaameaa pimeyttä.
"Älä pelkää, lapseni",
kantautui äidin ääni pimeästä.
Kun Amaris pääsi portaiden päähän -
sekä tunsi kylmän ja märän maan jalkojensa alla...
Kynttilä sammui.
Silloin...
Silloin hän kuuli sen.
Minkä?
Etuovi -
aukesi yläkerrassa.
Sitten hänen äitinsä ääni -
sanoi: -
"Amaris, olen kotona."
Mitä Amaris teki?
Hän ei voinut tehdä mitään.
Hän oli nyt kellarin olennon pauloissa.
Lopulta Amaris sai puhuttua.
"Äiti, tule kellariin!"
Äiti kiirehti alas kynttilä mukanaan.
Pikkutyttö oli kadonnut.
Ikuisesti.
Minne?
Kukaan ei tiedä.
Hän on tuolla jossain.
Yksinään.
Kun siis kävelette metsässä -
ja teistä tuntuu,
kuin joku tarkkailisi...
Olkaa varuillanne.
Se voi olla tuo taika,
joka odottaa -
ja nappaa teidät!
Itketkö sinä?
Ole hiljaa.
Tiuri?
Kuulin huhuja.
Viridianin aikeita arvuutellaan.
Kirjeen sisältö voi olla tärkeämpää kuin luulin.
Tiesin aina, että se on tärkeää.
Palkkiomme kasvoi juuri.
Taas se alkaa. - Mitä tarkoitat?
Raha ei ole tärkeintä.
Kaikesta ei tarvitse hyötyä.
Taas se alkaa.
Olisi karmeaa, jos kaikki olisivat itsekkäitä.
Maailma on jo karmea.
Sitten kaltaistemme pitää tehdä jotain.
Ehket ole kyllin rohkea.
En pelkää mitään. - Kyllä pelkäät.
Siksi tulit. Mietit palkkiota -
äitisi etsimisen sijaan.
Olit liian kauan munkkien kanssa.
Pelkäät minua enemmän.
Ja se on jo jotain.
Pelkäät, että kun löydät hänet,
hän ei ole vastaus rukouksiisi.
Tai pahempaa.
Et vastaa hänen omiinsa.
Katsokaa!
Velho Slupor!
Manaaja manan majoilta!
Olkaa avokätisiä,
sillä olen tutkinut tuon kirotun maan synkkiä oppeja.
Tuon nimen tuntee moni,
mutta harva uskaltaa lausua.
Eviellan!
Matkoillani...
Olen nähnyt kuolon käärmeen!
Olen juonut -
verisestä joesta!
Ja olen puhunut kostonhimoisille vainajille.
Prinssi Viridianin murhaamille shamaaneille.
Nyt heidän äänensä janoavat -
kostoa!
Etsikää poikaa joka kolkasta!
Punaratsastajia!
Tutkikaa laiva!
Piiloon!
Missä Eviellanin poika on?
Hänellä on hevonen!
Missä hän on?
Hae Ardanwen. Meidän pitää lähteä.
Et mene minnekään.
Pidin sinua -
pikku häiriönä.
Sinusta tulikin -
oikea kiusankappale.
Mitä sinä teet? - Tätä tietä!
Ardanwen, odota!
Hidasta!
Saanko kysyä,
mistä sait -
tuon talismaanin?
Se kuului isälleni.
Shamaanin verta.
Oliko isäni shamaani?
Osaan vastata kysymyksiisi.
Ensin -
meidän on lähdettävä.
Koskaan ei tiedä, milloin pakokeino on tarpeen.
Jahtasivatko ratsastajat sinua? - Pahempaa.
Rahojaan vaativat yleisöt.
Tiedän, että olet siellä!
Lähdetään.
Tämä ei ole ohi!
Missä Lavinia ja Ardanwen ovat? - Tule!
Mitä nyt?
Minä...
Vuodan verta.
Sain sinut, poikaseni.
Näkemiin, Tiuri!
Kiitos läksiäislahjastasi!
Pysähdytään.
Hys. Rauhoitu.
Meidän on löydettävä Lavinia.
En osaa uida!
Mitä tapahtui?
Kurja hevosesi oli tappaa minut.
Sen Ardanwen taitaa.
Sattuiko sinuun?
Ardanwen.
Et voi ratsastaa.
Vuoto pitää tyrehdyttää.
Lähellä on luola.
Valmistan siellä yrttihauteen.
Lähdetään kiireesti pakoon. - Odota.
Mitä hyödyt tästä?
Hän pelasti henkeni. - Tiedän.
Miksi?
Tiedän, että olet puhdas eviellanilainen.
Olen kulttuurisi nöyrä opettelija.
Kasvomaalia ja temppuja.
Huijari sinä olet.
Kyynikko. Hyvä.
Sellainen pitää sankarin jalat maassa.
Hänkö sankari?
Niin. Pimeys lähestyy.
Se nielaisee kaiken.
Kun se koittaa, vain yksi asia voi pysäyttää sen.
Katsot minuun.
Kun myrsky nousee, sankari saapuu -
kohtaamaan sen.
Synnyit shamaaninverestä.
Olet se sankari.
Meidän pitää mennä.
Tiedäthän, että hän on latvasta laho?
Pidän sinusta, neitonen.
Kovasti.
Tulkaahan.
Aikaa ei ole hukattavaksi!
Kiltti tyttö.
Kiirehditään.
Jos joudun varastamaan hevosen, ilmoitan sille kunnialliset aikeeni.
Siitä tulee ratsusi eikä morsiosi.
Minäkään en halua tehdä tätä.
Kuten Iona sanoi, Tiuri pitää löytää.
Miksi?
Fantumarille luovutettavaksiko?
Menkää!
Varkaat!
Ota hevonen!
Liikettä!
Murhaajat!
Tuo oli minun hevoseni!
Varastatteko vanhukselta?
Läpi myrskyn, veren ja lumen
Siel' ratsasti kuulu Jussipo vainen
Vierel' kävi pikkuveli ailahtelevainen
Lopeta jo.
Tästä sinä pidät.
Iona aina taistoon säntää
Foldo herttainen, ei typerys hänkään
Takanaan tuli aasi muulin selässä
Ei naurata. Eikä tämä ole muuli.
Otan hevosesi, Piak.
Etpäs. - Kylläpäs.
Tämä on liian pieni.
OIisit sitten varastanut jotain isompaa.
Leiriydytään.
Ei käy.
Ratsastimme koko yön.
Ja jäimme jälkeen, joten jatketaan.
Taistelin Eviellanin sodissa.
Menetin niissä nuoruuteni.
Vastineeksi opin ymmärtämään Eviellanin todellista mahtia.
Sinussa tuntemaani voimaa.
Missä olemme?
Täältä meitä ei löydetä. Vauhtia.
Jos Tiuri on tarun sankari,
hänen äitinsä tiesi.
Miksi äiti vaikeni?
Suojellakseen häntä.
Kohtaloltaan.
Nyt se löysi hänet,
eikä pakotietä ole.
Tiuri.
Pian tänne.
Lasketaan hänet tähän.
Sangossa on vettä.
Nämä luolat ovat ikivanhoja.
Ajalta ennen Dagonautia -
ja Unauwenia.
Ennen ritareja ja kuninkaita.
Silloin oli vain yksi maa.
Yksi mahti.
Eviellan.
Niin.
Tämä on vanha toipumispaikka.
Hän on turvassa täällä.
Tuo kultapiiskua ja siankärsämöä.
Niitä on metsän reunalla.
Mitä odotat?
Ei hätää.
Tottele häntä.
En viivy kauan.
Tarkkaile häntä.
Mineraalit pitävät voimasi kurissa -
seremonian aikana.
Minkä seremonian?
En ymmärrä.
Aivan.
Vain voimaa ymmärtävä voi hallita sitä.
Kaikki sen perineet eivät käsitä sitä.
Voimaa voi käyttää vasta opittuaan sen.
Onko seremonia osa paranemistani?
Tämä seremonia on osa maailman paranemista.
Onneksi päädyit minulle etkä Viridianille.
Jos hän nielisi sinut,
tehtävämme olisi mahdoton.
Miten niin nielisi?
Eviellanin shamaaneja ei vain tuhottu.
Jalo prinssimme varasti heidän voimansa.
Poltti sen heidän sielustaan ja imi omaansa.
Suurin palkinto -
lipesi hänen sormiensa läpi.
Sinä.
Miten niin poltti sieluista?
Sellainen on mahdollista,
jos on tutkinut moista.
Voimaa -
voi siirtää -
ihmiseltä toiselle.
Itse voima on tärkein.
Ei sen isäntä.
Etenkin jos isäntä on epäkelpo.
Lavinia!
On liian myöhäistä.
Lavinia!
Nyt aloitamme!
Lavinia!
Onnistuin! - Etpäs.
Iona sen teki.
Pelkkä tyttö. - Näetkö?
Olisin napannut Tiurin.
Sanoo muulin varastanut ääliö.
Se ei ole muuli. - Pahoittelut.
Päästä minut alas!
Totta kai. - Odota.
Missä Tiuri on?
En tiedä, kuka sinä tyllerö olet, mutten kerro mitään -
ennen kuin pääsen alas!
Tiuri on vaarassa.
Niin onkin.
Olemme se vaara.
Olemme vaararitarit.
Ihan totta, Arman. Olet säälittävä.
Enpäs! - Mikä sitten?
Haloo!
Aivan, totta kai.
Kakista ulos.
Missä Tiuri on?
Älä seisoskele vaan mene perään!
Voimasi siirtäminen minulle ei kestä kauan.
Tuli vapauttaa sen arvottomasta lihastasi.
Kun se on vapaa, nielen sen vihdoin -
ja tulen paremmaksi sankariksi.
Lavinia!
Tiuri!
Lavinia!
Pahalta näyttää.
Tiuri!
- Lavinia!
Autetaan häntä. - Tiuri!
Tuonne ei pääse.
Liha palakoon pois!
Voima vapautukoon!
Käytä sitä!
Pelastaudu voimallasi!
Ei!
Valmista!
Voima on minun!
Mitä?
Mahdotonta.
Ei!
Onnistuit.
Mitä te täällä teette?